מכון הלכה ברורה ובירור הלכה

מפעל הש"ס של מרן הרב קוק זצ"ל

אודות מכון "הלכה ברורה ובירור הלכה"

מכון "הלכה ברורה ובירור הלכה" הוקם בשנת תש"ל (1970 (ביוזמת ראש ישיבת "מרכז הרב", הרב צבי יהודה הכהן קוק זצ"ל. זאת לאחר שעוד בימי אביו, מרן הראי"ה זצ"ל, יצא לאור הכרך הראשון של מסכת ביצה, שזכה לשבחים והסכמות של גדולי הדור, הגאונים רבי איסר זלמן מלצר זצ"ל ורבי יעקב משה חרל"פ זצ"ל. לאחר הפסקה ארוכה הוקם המכון במתכונתו הנוכחית ומפעלו קיבל עוד הסכמות מהרבנים הגאונים: הרב זוין, הרב כשר, הרב ניסים, הרב הרשלר, הרב אונטרמן, הרב גורן, הרב ישראלי, הרב משאש, הרב שפירא, זכר צדיקים לברכה, ויבדלו לחיים ארוכים וטובים הרב מרדכי אליהו שליט"א, הרב עובדיה יוסף שליט"א, הרב זלמן נחמיה גולדברג שליט"א, הרב מאיר מזוז שליט"א, הרב שריה דבליצקי שליט"א, הרב חיים פנחם שיינברג שליט"א, הרב יעקב אריאל שליט"א, הרב יהושע נויבירט שליט"א, והרב שלמה משה עמאר שליט"א.

מלאכת הקודש נעשית על ידי צוות המונה למעלה מארבעים תלמידי חכמים ובראשם עומד הגאון הרב אריה שטרן שליט"א שנתמנה עוד על ידי הרב צבי יהודה קוק זצ"ל.

### מהי "הלכה ברורה"?

חיבור זה מציג בכל דף של הגמרא את פסקי השלחן ערוך והרמב"ם כשלפעמים נוספים גם דברים של פוסקים אחרונים. סדר הדברים הוא לפי ציוני העין משפט.

חלק זה נכתב על כל הש"ס עוד על ידי מרן הראי"ה זצ"ל עצמו, ונדפס בשולי דף הגמרא בתוך הגמרות של "מכון הלכה ברורה ובירור הלכה". מרן הרב זצ"ל השקיע בכך הרבה מזמנו, כשעשאו כמלאכת מחשבת במטרה להביא לכך שהעיון ב"הלכה ברורה" יועיל ללימוד הגמרא עצמה.

שיטתו של מרן הראי"ה זצ"ל ב"הלכה ברורה"

דרכו של מרן הרב זצ"ל להביא ב"הלכה ברורה" את לשון הרמב"ם והשו"ע על פי ציוני בעל ה"עין משפט", חוץ מן המקומות שבהם הוא משיג על ציוניו משום טעות סופר או משום שההלכה המצוינת אינה נלמדת מן הסוגיות הנידונות.

כאשר ההלכה המצוינת נלמדת מסוגיה אחרת אלא שאגב אורחא ניתן ללמוד ממנה גם את ההלכה מהסוגיה שבה עסקינן, העתיק מרן הרב זצ"ל את ההלכה בתוספת הסבר והערה להדגשת הענין.

כיון שמטרת מרן הרב זצ"ל הייתה להביא אך ורק את לשון הרמב"ם והשו"ע הנוגעים לסוגיה, נהג הוא לדלג על תיבות או משפטים שאינם מן העניין, אף באמצע ההלכה, ובכל דילוג מעין זה צוין הדבר בשלוש נקודות (...).

לפעמים ראה מרן הרב זצ"ל צורך להעתיק גם את החלקים שאינם מעניין הסוגיה, כדי שלא לשנות את הלשון או משום שאותו החלק מוסיף להבנת ההלכה הנידונה, או משום שההלכה המועתקת שייכת לציון סמוך והרב העדיף שלא להוציאם מהקשרם בדברי הרמב"ם והשו"ע.

בציונים רבים הוסיף הרב גם הלכות שונות ואחרות מאלו המצוינות, כדי להוסיף ביאור או משום שכיחותן וחשיבותן. במקומות שההלכות נמצאות בפרקים אחרים בהלכות משנה תורה או בסימנים אחרים בשו"ע ציון הדבר על ידי הרב בגוף חיבורו.

הרב הוסיף גם את השגות הראב"ד, ונושאי כלים אחרים לרמב"ם המבארים את מחלוקתם הובאו כדי לזרז את מי שחשקה נפשו לרדת לעומקם של הדברים.

ללשון השו"ע נוספו גם הגהות הרמ"א (באותיות שונות), וכן הובאו דברים מתוך נושאי הכלים של השו"ע, בדרך כלל מתוך קיצורם המובא ב"באר היטב", והם מובאים במאמר מוסגר בשם אומרם. לפעמים הוא מוסיף הערות משלו במוסגר, בלי ציון של מקור.

כאן המקום לציין כי מרן הרב זצ"ל השתמש ברמב"ם ובשו"ע מהדורת "חורב", אך לא מתחילת עבודתו על ה"הלכה ברורה", שהייתה קודם ליציאתם לאור בדפוס. משום כך, במקום שהרב העתיק את לשון הרמב"ם או את לשון השו"ע לפי הנוסחה שבמהדורה זו מבלי לתקנה, השארנוה כפי שהיא, אך במקום שהעיר שהגרסה מוטעית, תוקן הנוסח על פי מהדורות אחרות, המתוקנות ומוגהות על פי כתבי יד ודפוסים שונים.

### מהו "בירור הלכה"?

חלק זה הוא פרי יצירתם של חברי המכון אשר בעמל רב טרחו לעיין בשיטות השונות לפירוש הסוגיה בטעמיהן ובסיבות מחלוקתן, עד למסקנות הפוסקים הלכה למעשה.

מגמת הבירורים היא להציג באופן עקבי ובצורה מסודרת את סוגיות הגמרא, כל אחת בתור מסגרת המקיפה נושא שנדון בתי המדרשות במשך הדורות.

כתיבת הבירורים נעשתה לאחר עיון בסברות, השוואה לסוגיות מקבילות ובדיקת גרסאות שונות.

העבודה עצמה נערכה לפי סדר הציונים שב"עין משפט", ואולם לא כל הציונים נידונו בבירור הלכה. יש שלאחר עיון החליטו הכותבים והעורכים שזו הלכה ברורה המכוונת כמות שהיא לפרוש הסוגיה ולא ראוי להוסיף עליה. יש שניתנה הפניה למסכת אחרת, כאשר התברר ששם עיקר הסוגיה. מאידך גיסא, יש שנוספו בירורים שאין עליהם ציונים, כאשר מצאנו שלפנינו נושא ראוי.

בעבודה עצמה שמנו לנו גבול, שאיננו כותבים על כל שאלה הלכתית המסתעפת ממסקנת הסוגיה אם אין לה נגיעה לפירוש הסוגיה או לשיטות השונות בפירושה.

### המטרה והתועלת שב"הלכה ברורה ובירור הלכה"

מטרת החיבור של "הלכה ברורה ובירור הלכה", לאחד את ה"פסק" עם ה"לימוד", המשפיעים ומושפעים זה מזה, וכדברי המאירי בהקדמתו לבית הבחירה: "כל מי שלא יחוש לידיעת פסק הענין, לא יעלה בידו בהרבה מקומות אמיתת הפרוש". ומוסיף עוד: "וחי השם, הרבה פעמים קרה על סוגית ההלכה והייתי חושב שכונתי בה לביאור אמתי, וכשהייתי מחפש לידיעת הפסק בספרי המחברים הקדמונים... הייתי מרגיש בעצמי שלא היה ביאור הסוגיא עולה בידי כהוגן".

"בירור הלכה" תורם רבות ללימוד העיוני על ידי הצגת הדיון העיקרי שבכל סוגיה בצורה מסודרת, הסברות והמקורות למחלוקת הראשונים, הקשיים והספקות, ואיך מתוך זה התפתחו השיטות השונות בספרות שלאחר חתימת התלמוד ונתקבלה המסגרת ההלכתית המחייבת, שאף היא מורכבת ואינה פשוטה. "בירור הלכה" ממקד את הנושא העיקרי ומסייע בכך ללומד בעיון שימצא במהירות במה יש לעסוק בסוגיה הנלמדת. בנוסף לכך ב"בירור הלכה" מובאות שיטות ראשונים שלא הוכרו על ידי הפוסקים הקדמונים, ויתכן שניתן לצרפם כסניף בפסיקת ההלכה.

מדברי מרן הראי"ה זצ"ל ב"הרצאת הרב"

בתאריך כ טבת שנת תרפא נשא מרן הרב זצ"ל הרצאה לפני חכמי ירושלים. בהרצאה זו התווה את חזונו להמשך התפתחות התורה שבעל פה בדורנו, דור אתחלתא דגאולה. מרן הרב זצ"ל האריך בחשיבות הקמת המפעל של "הלכה ברורה ובירור הלכה", ולהלן ציטוט מהדברים (בדילוג):

אחי האהובים תופשי התורה בעיר הקדש ובארצנו הקדושה כלה. לחיים של יצירה הנני קורא אתכם...

והנני מסדר בזה סדרי עבודות גדולות ענקיות, שעם כל גודלם והיקפם, הנם קרובים הרבה לרוחנו ואינם נשגבים מכוחנו, אם רק נסתדר יחד לקבץ את נפוצות כוחותינו לעבוד בכרם ד' שכם אחד...

היניקה הרוחנית היסודית שלנו לתכן הדת וחיי הקדש והחיים הלאומיים בכלל בתוכנו, נודע לכל שהיא משרשת בהתגלותה בתורה שבעל פה, התלמודים השנים, הבבלי והירושלמי, והתוצאות שלהם על פי הפוסקים, שהמסקנות הברורות היותר מקובלות באומה, יכולים אנו לסמנן בהרמב"ם והשלחן ערוך. במשך הדורות והזמנים הלכה השפעת הפוסקים ונתרחקה אצל רבים מהמקור היסודי, מהתלמודים בעצמם במקורם, ומזה באה מגערת וקטנות באורחות הלמוד וההוראה. יצאו מכלל זה רק גדולי הדורות אשר הם מתאחדים תמיד בלמודם עם המקורות הראשונים התלמודים על פי הארות השיטות של הראשונים, אבל בהמון הלומדים, וגם בהחשובים שבהם, נעשה התלמוד והפוסקים לשני דברים שרק מגע קלוש יאחדם יחד... וכן הלכו הפלגים הללו, המקור והנהר המתפשט ממנו, והתרחקו זה מזה. על התוצאות הקשות היוצאות מזה כבר עמד הגר"א זכרונו לברכה והאיר עיני ישראל בבאוריו על ארבע חלקי השלחן ערוך...

אבל עבודה של מלאכה אחת גדולה עומדת לפנינו לתקן את הפרוד הזה, להרגיל את העולם הלומד שלנו בסדר למוד מיושר המעמיד את הפוסקים והתלמודים במערכה אחת, מחוברת ומאוגדת יחד. ולתקן את זה אנחנו צריכים בתחילה לסדר על שני התלמודים את ההלכות של הפוסקים, לשון הרמב"ם במקום שהוא מספיק בההלכות שהן ברורות ואין בהם חלוקי דעות ושיטות, ובמקום שעל פי הפוסקים האחרים יש בהן שנוי דעות לצרף את לשון השלחן ערוך, ובמקום שעל פי מסקנת גדולי האחרונים המפורסמים מפרשי השלחן ערוך נוטה ההלכה לצדדים אחרים, להעלות בקצרה גם את המסקנות הללו, ובכל האפשרות בלשון של המקור של הפוסקים, להציבם עמוד על עמוד ודף על דף אצל התלמודים. מובן הדבר שההעתקה הזאת שהיא עבודה רבה וגדולה צריכה להיות מדויקת היטב ומנוקה מכל ערבוב ושבוש, וצריכים אנו להעתיק רק את אותו חלק של ההלכה השיך לזה, המקום המיוחד של הציון שהתלמודים עוסקים בהם, ולהשתדל שיהיה הלשון נעתק יפה, שיהיה כולל הבנה ברורה ומספקת בבאור הענין. עבודה הזאת של "הלכה ברורה", התוצאה מן הפוסקים העומדים בצד הדף של התלמודים, עצם ההצגה של הענינים אלה מול אלה תאיר את עיני הלומדים ותרגיל אותם לסגל את הידיעה של כל הלכה עם מקורה וסבתה, וכמה סבוכי דברים הבאים מסבת העלמת העין מהיסוד המקורי במלואו בעת העסק בההלכה המסקנית יסורו על ידי זה, והשכל יתישר להשקיף ברחב דעת ובמנוחת הלב על יסודי ההלכות והסתעפותן.

והנה חוץ מעצם המלאכה הגדולה הזאת שעם כל גדלה בכמות כשהיא מתפשטת על כל הש"ס כלו, וקל וחמר על שני התלמודים ביחד, היא לא נפלאת ולא רחוקה כשתעבד על ידי קבוץ חכמים, חכמי ארץ ישראל תופשי התורה שרבים מהם הם שתורתם אמנותם, ויכולים אנו לחלק ביניהם את העבודה, וכל אחד מהם יקח מסכת אחת לעבודה, ולשכללה בהלכה ברורה, עד שמהקבוץ בכללו יצא כלי למעשהו "הלכה ברורה" של שני התלמודים ערוכים זה לעומת זה, הגמרא והפוסקים, מעבודת ומסודרת על ידי ועד מסדר ומסכם בישראל.

אבל לא רק במלאכה פשוטה כזאת, אף על פי שיש בה גם כן חכמה, נגמר את הבנין הגדול הזה. אנו צריכים לשכללו עוד ב"באור הלכה", וגם עבודה זאת אינה רחוקה מאתנו כשיהיה לזה חפץ לב ושאיפה ליצור יצירה גדולה וחשובה המוכרחת לתפוש מקום חשוב בעולם. זאת היא העבודה של החלק של "ברור הלכה". בכל מקום שהתוצאה של ההלכה מתוך התלמודים פשוטה היא אין צרך להוסיף עליה דברים, אבל ברוב המקומות צריכים להוסיף איזה באור, באיזה אופן יצאה ההלכה מתוך התלמודים, וההערות הללו צריכות להיכתב בהחלק של "ברור הלכה". פשוט הדבר שבמקום שאין דעות חלוקות, אף על פי שהשביל של יציאת ההלכה מתוך התלמוד צריך הוא לאיזה באור, יוכל הבאור הזה להיות קצר מאד, אבל במקום שיש שיטות מחולקות צריך המחבר העוסק באותה היצירה המיוחדת לו לבאר את הנימוק של כל שיטה ושיטה, איך ההלכה נובעת מתוך התלמוד על פי שיטת כל אחד מהפוסקים המקבלים בישראל.

וכדי לתת מושג ברור מהאופן של סדור הברור הזה שנראה כאלו הוא מסבך ודורש אריכות רבה, צריכים אנחנו להציע שבכלל רק סבות אחדות גורמות הן לפילוג השיטות בההלכה על פי הפוסקים, ויכולים אנחנו לסמנן בצורתן החלקית בהדרגה זו.

א. מחלוקת בפרוש הסוגיא במקומה.

ב. חלוק בגרסא.

ג. דחיות של סוגיא אחת מפני סוגיא אחרת הנראית לפוסקים אחרים יותר עיקרית מזאת הסוגיא. וזה מתחלק לכמה אפנים. או מפני שהסוגיות הנוטות מסוגיא זו הן יותר מרובות במנינן, או שהן יותר עקריות בסגנונן, למשל, אם הן מציעות את הענין בהחלט ופשיטות, והסוגיא האחרת מציעה את הענין בתור משא ומתן ופלפול הלכה. באפן כזה נמצא לפעמים שנדחית גם סוגיא בבלית מפני ירושלמי או תוספתא מכילתא ספרא וספרי וכיוצא בהן.

ד. מחלוקת בכללי ההלכה, למשל בהא דקיימא לן מאביי ורבא ואילך הלכה כבתראי, אם אביי ורבא גם כן הם בכלל זה, או אם כללי ההלכות שבידינו בין התנאים והאמוראים, כמו הלכה כרבי יהודה לגבי רבי מאיר וכרבא לגבי אביי, אם הוא דוקא כשנחלקו אליבא דנפשייהו או אם הוא גם כן כשנחלקו אליבא דאחרים, או אם כללי ההלכות הנם נוהגים גם כן בדברים שאינם נוהגים בזמן הזה או לא וכיוצא בזה.

ה. מחלקת הבאה מתוך הכרע הסברא במקום שאין שם ראיות מכריעות שנחלקו בזה הפוסקים שכל אחד מהם פסק על פי מה שנראה לו מסתבר יותר.

מאלה חמשת הכללים מסתעפים גם כן פרטים והרכבות, שישנם מחלוקות בפוסקים כאלה, שסבות אחרות ביחד עזרו להעמיד את השנויים של השיטות, למשל מחלוקת בפרוש של הסוגיא, ועם זה חלוף של גרסא יחד עם פלוגתא מצד שקול הדעת בהכרעת הסברא, וכל זה צריך המחבר לבאר בשפה ברורה, והחלק הזה אם יהיה אפשר יצג גם הוא על הדף מצד האחד ה"הלכה ברורה" ומצד השני "ברור ההלכה", ואם לא יהיה אפשר מפני האריכות נוכל להציג את החלק של "ברור ההלכה" בסוף כל מסכת.

יחד עם העבודה הזאת נהיה צריכים גם כן לעסוק ביסוד הגון להדפסת התלמודים הללו עם ה"הלכה ברורה" ו"ברור ההלכה", בעבודות הגונות המשפרות ומהדרות את מקורות חיינו הרוחניים יסוד תורה שבעל פה מעוזן של ישראל מעולם, ואיני יכול להאריך כעת בפרטי הדברים בנדון זה ביחוד.

יצירה ענקית כזאת אם תצא מהקבוץ של חכמי ארץ ישראל תתן הוד והדר על תופשי התורה בארץ ישראל, וידע כל עולמנו את ערכם החשוב, והטענה של "מאי אהני לן רבנן", היוצאת מהמקלקלים שבדורות וביותר בדורנו, תהיה הולכת ומתמעטת. כי ידע ישראל שכנסת חכמי ישראל היושבת בעיר הקדש, ובארץ הקדושה בכלל, שימיהם הם קדש לעבודתה של תורה, יוצרים יצירה מופתית שתועיל לדורות לישר את שבילי תורתנו הקדושה שהיא רוח עמנו ואור חייו.

לא למותר הוא להעיר, כי אף על פי שלעזר היסודי של התאמת ההלכה עם הסוגיא הלא יהיו לנו לעינים הציונים שב"עין משפט", בכל זה אי אפשר לנו ללכת אחריהם בעינים עצומות, וכמה פעמים נצטרך להעיר עליהם ולכוון את ההלכה בתוצאותיה על פי מהלך אחר לא כפי מה שמצין ב"עין משפט". וגם עבודה זו של ביקורת הציונים, אף על פי שקטנה היא לגבי כללותה של עבודת הסדור ההלכותי, מכל מקום גם בה יש ענין ותועלת רבה.